Всесильного Татарова на посаді захищають... кадирівці?
На своїй учорашній пресконференції президент В. Зеленський сказав, що історію про Олега Татарова і чеченців вже розповідав на "офреку" комусь із журналістів "Української правди".
Цим журналістом був я.
Оскільки подробиці "офреку" (з англійської "не під запис") не розголошуються, то я відповідно їх і не розголошував. Але оскільки президент вже розповів публічно про цей епізод, вважаю, маю право додати деталі.
Це був день, коли розмови щодо відставки главкома Валерія Залужного дійшли пікової точки.
Настільки пікової, що про звільнення Залужного я дізнався в той самий момент, коли (як і всі присутні журналісти) здавав телефон у скриньку біля входу в залу, де мала відбутися зустріч з президентом.
Оскільки я був одним з останніх, мені запропонували сісти в кінці довжелезного столу, але в мене була важлива місія, бо я прийшов на зустріч для того, щоб запитати про стеження за редакцією Bihus.info. Тому я знайшов вільний стілець і приніс його до іншого краю стола, щоб сидіти якщо не навпроти, то хоча б ближче до президента і мати зоровий контакт.
Близько двадцяти журналістів очікували Володимира Зеленського і дуже хотіли подивитись новини, але не мали телефонів. Прессекретар голови держави увімкнув відеозвернення президента про відставку Залужного і поклав телефон посеред столу, щоб усі наполохані і спраглі до подробиць присутні мали змогу зробити бодай ковток інформаційного повітря.
Згодом зайшов президент. Здавалось, він був у гарному настрої. І почалась відверта розмова, без камер, на кшталт учорашньої пресконференції. Журналісти по черзі вмикали мікрофони і ставили питання.
Президент детально відповідав на кожне, перериваючись на спілкування з помічниками.
Загалом складалось враження, що якихось проблем або питань у державі, які неможливо вирішити, майже немає, або немає зовсім. І це було моє найголовніше враження від тієї зустрічі.
Коли черга дійшла до мене, я запитав про те, заради чого прийшов на цю зустріч. Чи дотичний був (заступник голови ОП) Олег Татаров до стеження за редакцією колег і чи був дотичний до цього хтось із Офісу президента?
Президент відповів, що у цій ситуації мають розібратися правоохоронні органи, і розповів ту саму історію про чеченців, яка учора закипіла на сторінках усіх медіа. А також про те, що не може звільнити Татарова, бо його "вб'ють росіяни", бо він буцімто... убивав чеченців.
Тоді, як і вчора, я не дуже зрозумів, для чого мені та загалу ця інформація і що з нею робити. Бо звільнення Татарова я не вимагав.
Якщо Олег Татаров і вбивав чеченців (чи правильніше буде – кадирівців) для захисту столиці – низький уклін. Але ж і тоді, і насамперед зараз, питання полягали в іншому. І сьогоднішнє стосувалось не лише Татарова. А розголошення такої інформації про Татарова в прямому ефірі і на весь світ, напевне, становить куди більшу загрозу для Татарова, ніж сам факт убивства кадирівців?
Далі зустріч добігла свого логічного завершення. Я швидко вийшов на двір з ОП.
І, як і інші журналісти, почав надолужувати двогодинну відсутність в мережі читанням новин про звільнення Головнокомандувача Збройних сил України Валерія Залужного. Який, припускаю, також доклався до захисту Києва і ліквідації кадирівців.
>>> Підписуйтесь на нашу Фейсбук-сторінку >>> Читайте нас в Telegram >>> Підбірка новин сайту в GoogleNews >>> Статті з газети Фермер Придніпров'я